![](/static/img/about-us/about-icon-1.png)
При оформлені даного виду правочинів слід насамперед з’ясувати, з якою метою набувається право власності на твір? Якщо набувач бажає придбати твір для власної колекції і не збирається якимось чином його використовувати, то в даному випадку достатньо укласти звичайну угоду купівлі-продажу (дарування, тощо) на твір, як на об’єкт матеріального світу (річ). Якщо ж набувач має на меті використовувати твір тим чи іншим способом, йому слід, окрім набуття права власності на твір як на річ, потурбуватись і про перехід відчужуваних майнових авторських прав на вказаний твір.
Законодавець визначає поняття «Твір» - як оригінальне інтелектуальне творіння автора (співавторів) у сфері науки, літератури, мистецтва тощо, виражене в об’єктивній формі.
Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Твір вважається створеним з моменту первинного надання йому будь-якої об’єктивної форми (письмової, речової, електронної (цифрової) тощо). За відсутності доказів іншого, автором твору вважається фізична особа, ім’я якої, як автора, зазначено у оригіналі або копії твору (презумпція авторства). Для виникнення і здійснення авторського права, не вимагається реєстрація авторського права чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.
Авторське право становлять особисті немайнові права автора і майнові права суб’єктів авторського права. Тут слід наголосити, що відчуженню підлягають лише майнові авторські права (за деяким виключенням), немайнові права автора належать лише автору.
Обсяг майнових авторських прав інтелектуальної власності на твори мистецтва визначено статтею 440 Цивільного кодексу України, до яких законодавець відносить:
1) право на використання твору;
2) виключне право дозволяти використання твору;
3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання;
4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.
Закон України «Про авторське право і суміжні права» від 1 грудня 2022 року № 2811-IX дещо деталізує вказаний перелік. Так, статтею 12 цього Закону визначено, що суб’єкт авторського права має право використовувати твір будь-яким способом (способами), а також виключне право дозволяти або забороняти використання твору іншими особами.
Способами використання твору є:
1) відтворення;
2) включення до складеного твору;
3) включення до іншого твору, крім складеного твору;
4) розповсюдження примірників твору;
5) імпорт примірників твору;
6) здавання в найм або в позичку примірників твору;
7) публічне виконання, публічний показ, публічне демонстрування, публічне сповіщення, інтерактивне надання доступу публіці та інші способи доведення до загального відома публіки;
8) переклад;
9) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни твору.
Цей перелік не є вичерпним.
З моменту створення твору - майнові права на твір належать його авторові. Однак в подальшому майнові права на твір, може бути передано (відчужено) іншій особі на підставі закону чи правочину повністю (на всі способи використання твору на території всіх держав світу) або частково (на окремі способи використання твору на території всіх держав світу або на окремі способи використання твору на території окремих держав світу, або на всі способи використання твору на території окремих держав світу).
Особа, до якої перейшли майнові права на твір у повному складі або частково, є суб’єктом авторського права у межах набутих прав.
Суб’єкт авторського права має право надати дозвіл на використання твору або розпоряджатися майновими правами на твір в інший спосіб, що не суперечить закону.
Для повідомлення про свої майнові права суб’єкт авторського права може використовувати знак охорони авторського права, що складається з латинської літери "С", обведеної колом - ©, поряд з яким зазначаються ім’я (найменування) суб’єкта майнових прав на твір, рік першого опублікування твору.
Суб’єкт авторського права для засвідчення належних йому особистих немайнових прав та/або майнових прав на твір (оприлюднений чи неоприлюднений), факту і дати його опублікування, набуття майнових прав на твір на підставі договору або закону може зареєструвати своє авторське право на твір у відповідному державному реєстрі. Кожна із сторін укладеного договору, що стосується майнових прав на твір, має право зареєструвати договір у відповідному державному реєстрі.
Державна реєстрація авторського права і договорів, які стосуються майнових прав на твір, здійснюється НОІВ відповідно до затвердженого Установою порядку.
Про реєстрацію авторського права на твір НОІВ видається свідоцтво. Про реєстрацію договору, що стосується майнових прав на твір, НОІВ приймає рішення.
Особа, яка володіє матеріальним об’єктом, в якому втілено (зафіксовано) твір, не має права перешкоджати особі, якій належать майнові права на твір, у державній реєстрації авторського права.
Авторське право на твір є чинним з моменту створення твору. Строк чинності майнових прав інтелектуальної власності на твір спливає через 70 років, що обчислюються з 1 січня року, наступного за роком смерті автора.
Розпоряджання майновими правами на об’єкти авторського права або об’єкти суміжних прав може здійснюватися на підставі:
1) трудового договору (контракту) - в частині умов щодо розподілу майнових прав на службовий твір або службове виконання, службову фонограму, службову відеограму;
2) договору про створення за замовленням і використання об’єкта авторського права або об’єкта суміжних прав;
3) договору про передання (відчуження) майнових прав на об’єкт авторського права або об’єкт суміжних прав;
4) ліцензійного (субліцензійного) договору на використання об’єкта авторського права або об’єкта суміжних прав;
5) публічної ліцензії на використання об’єкта авторського права або об’єкта суміжних прав;
6) іншого правочину щодо розпоряджання майновими правами на об’єкт авторського права або об’єкт суміжних прав.
Правочини щодо розпоряджання майновими правами на об’єкти авторського права або об’єкти суміжних прав вчиняються у письмовій (електронній) формі, крім договору про використання твору в періодичних виданнях (газетах, журналах, електронних засобах масової інформації тощо), які можуть укладатися в усній формі.
У договорі щодо розпоряджання майновими правами на об’єкт авторського права або об’єкт суміжних прав визначаються:
1) відомості, що дозволяють ідентифікувати відповідний об’єкт (назва та/або інші характерні ознаки);
2) обсяг майнових прав на відповідний об’єкт, що передаються (надаються) за договором;
3) розмір чи спосіб визначення плати (винагороди) або зазначення про безвідплатний характер договору.
Умови договорів щодо розпоряджання майновими правами на об’єкти авторського права або об’єкти суміжних прав, що обмежують право творця такого об’єкта на створення (здійснення, вироблення) інших об’єктів авторського права або об’єктів суміжних прав, є нікчемними.
Предметом договору про передання (відчуження) майнових прав на об’єкти авторського права і об’єкти суміжних прав не можуть бути об’єкти і майнові права, яких не існувало на момент укладення договору.
Особа, яка набуває майнові права на об’єкт авторського права або об’єкт суміжних прав, стає суб’єктом майнових прав у межах набутого нею обсягу майнових прав на такий об’єкт протягом визначеного законом строку чинності відповідних майнових прав на такий об’єкт. Умова договору про передання (відчуження) майнових прав на об’єкти авторського права або об’єкти суміжних прав на інший, ніж передбачено законом строк чинності набутих майнових прав, є нікчемною.
Особа, яка передає (відчужує) майнові права на об’єкт авторського права або об’єкт суміжних прав, зобов’язана надати особі, яка набуває такі права, відомості про наявність ліцензійних, субліцензійних договорів та інших прав і зобов’язань щодо прав, які передаються.
Укладення договору про передання (відчуження) майнових прав на об’єкт авторського права і об’єкти суміжних прав не впливає на чинність ліцензійних, субліцензійних договорів, які було укладено раніше, якщо інше не передбачено відповідним ліцензійним договором.
Законодавство не вимагає нотаріального посвідчення вказаних вище договорів, однак за бажанням сторони (сторін) такий договір може бути посвідчений в нотаріальному порядку.